MANDAG
RICK KELLY GUITARBYGGER
CINDY HULEJ RICKS LÆRLING
Jeres vært, Walter O'Dell, tager jer tilbage til de gode gamle dage-
-til Big Banderas milde toner.
DOROTHY KELLY RICKS MOR
TUSIND TAK
MANGE TAK FOR DEN FEDE GUITAR
-Carmine Street Guitars. -Don fra McSorley's. Vil I have træ?
-Er Rick Kelly til stede? -Det er min søn.
-Vil han stadig have træ? -Vent. Nu kommer Rick.
Hallo.
Godt. Jeg kan hente det i morgen.
Den er fed.
-Hejsa. Hvordan går det? -Sikke et fantastisk sted.
-Travis. -Dallas.
-Du må være Rick. -Velkommen.
Vi bygger guitarer i hånden.
I de sidste 20 år har jeg anvendt brugt træ fra New York.
Som de her.
Alt træet kommer fra gamle bygninger-
-som er fra 1800-tallet eller tidligere.
-Wow. -Det gamle New Yorks skelet.
-Hvordan får du fat i det? -Jeg leder på byggepladser.
Eller folk giver mig tip om noget træ i en container.
Så jeg får træet gratis.
-Fortæl mig om den guitar. -Den er lavet af ormædt kastanje.
De fleste amerikanske kastanjer døde i 1800-tallet, af svamp.
Så træet findes kun i gamle bygninger.
-Hvor er den smuk. Se der! -Den skal slibes der.
Jeg lader meget af den slags blive.
-Må jeg prøve den? -Ja da.
Den er herlig at spille på. Den køber jeg.
#guitarporno.
Hej, venner! Madvognen er her.
Du bygger, sælger og reparerer guitarer.
-Er der noget, du ikke duer til? -Computere. De er ikke lige mig.
Se der. Den slags ville jeg aldrig gøre.
Hvad står der?
-"184 Bowery, 1865. Weymouthsfyr." -Det er det gamle Lincoln Hotel.
Fantastisk. Det er som at spille en bid af New York.
Lad os løsne den her.
Det er fedt at komme her. Jeg føler mig som en del af Greenwich Village.
Der, hvor jeg kom som barn og lod, som om jeg var en cool beatnik.
-Hvilket år kom du hertil? -Det var vist i starten af 60erne..
Spillede du i Washington Square Park?
Nej, det var jeg for ung til.
Men jeg købte min første akkordbog i Izzy Youngs Folklore Center.
Jeg lærte G-akkorden og så lærte jeg C-akkorden på fem minutter.
Så forsøgte jeg mig med D-akkorden.
-Mere end tre akkorder er bare pral. -Ja da!
Da jeg kom hertil, var der en parade på Bleecker Street.
Som det senere blev i St. Mark's Place. Sådan var Bleecker Street.
De marcherede op og ned ad gaden.
Jeg husker første gang, jeg så Jimi Hendrix spille.
Hans håndled var som gummi. Jeg stirrede på det.
Jeg var kun 16 år og var iført Nehrujakke og højhælede sko.
Dengang hed Jimi Hendrix Jimi James.
-Det var en lokal musikscene. -Ja, den var god.
-Godt, at du holder fanen højt. -Jeg går ingen steder.
Mærk på den nu.
Glat! Det er fantastisk.
Du er virkelig en mester, Rick. Tak.
Kom og kig.
Vi har fået 77 likes på Instagram.
Jeg kender ingen som dig. Du har hverken mobiltelefon eller internet.
Nu må du altså se at leve i det 21. århundrede.
Hvorfor dog?
Den her vil du nok synes om.
Det var utroligt, da jeg mødte dig. Du bygger rent faktisk dem her.
-Det er ikke nogen fabrik. -Det er... Jøsses!
Du har ikke bare bestilt 50 guitarkroppe et sted fra.
Vi bygger dem i hånden med gammelt træ, som Leo Fender gjorde.
Han havde en lille butik med stampet lergulv-
-hvor de arbejdede i bar overkrop, fordi der var så varmt.
Hvad gjorde dig interesseret i Fender?
Som barn gik jeg og bedstefar en tur, og jeg så en tidlig Telecaster.
Der var noget over den. Den lyse farve og den sorte plekterplade.
Den glemte jeg aldrig, og da jeg begyndte at bygge guitarer-
-så var det dem, jeg ville bygge.
Og det er svært at slå dem. Leo Fender gjorde det rigtigt.
De har alt, hvad man behøver.
Også de mest enkle. Hvad skal man med mere end én pickup?
Hele kalejdoskopet af ting, som kommer ud af den her...
-Hvad var din første guitar, Bill? -Denver havde bandet Astronauts.
Det var absurd. De var et surfband, som boede i Colorados bjerge!
Men de havde alle Fender-guitarer.
Jeg gik med aviser for at få råd til en Fender Mustang.
Det var den første surf-guitar.
Min ven købte en. Så købte jeg en.
Vi kunne ikke spille, men en uge efter spillede vi til en fest.
-Hvilke sange spillede du på den? -"Pipe".
-"Pipeline"? Ja. -Det var den...
-Jeg kan den ikke mere. -Jo da!
-Jeg har prøvet at spille de sange. -Sæt den i forstærkeren med vibrato.
Ja. Nu vil jeg kræve en højere pris for den guitar!
Den er lige blevet dyrere. Den har Bill Frisell i sig.
TIRSDAG
Carmine Street Guitars.
Klokken seks. Det var så lidt.
-Hvor er den smuk. -Tak.
Det er en Traveling Wilburys-guitar. Der er mest blevet brugt pyrografi.
Det arbejder jeg meget med her.
-Hvordan begyndte du på det? -Jeg gik på kunstskole.
Min far havde spillet i 40 år og var desuden snedker-
-så han byggede altid noget.
-Det hele faldt bare på plads. -Fantastisk.
-Hvordan mødte du Rick? -Jeg gik faktisk bare ind.
Jeg fortalte ham, at jeg virkelig gerne ville bygge-
-og han kunne se, at jeg mente det. Så nu bygger jeg guitarer.
-Er det rigtigt? -Ja. Den er en af mine.
-Jaså? Jeg er vild med den. -Fedt. Tak.
Den er et eksperiment, men resultatet blev fint.
Den er altså fed.
-Gå forsigtigt. -Hov!
Her er træet, jeg bruger til guitarerne. Gammel weymouthsfyr.
Kan du høre det?
Sikke en resonans.
-Uha da. Lyt til den her. -Kan du finde den rigtige?
Når jeg flytter dem, mærker jeg det. "Den her er til kroppen."
Det skal vibrere.
Harpiksen i træet krystalliseres og tørrer med tiden.
Det åbner porerne for vibrationer, og træet får bedre resonans.
De træer blev fældet for 200 år siden og brugt til at opbygge byen.
Det er det rene guld. Den slags træ finder man ikke på en tømmerplads.
-Der ligger bjælker fra Chumley's. -Ja, det var en gammel smugkro.
Før Borgerkrigen lå den på Bedford Street 86.
Udtrykket "eighty-sixed", at blive smidt ud, stammer derfra.
-Jeg er vist blevet smidt ud derfra. -Okay?
Jeg havde ikke booket plads.
-Hvad er McGurk's? -Det var en bar på Bowery.
Det blev et bordel. Otte af pigerne begik selvmord med karbolsyre.
Efter det kaldte man det McGurk's Suicide Hall.
-Og det der? -Fra den serbisk-ortodokse katedral.
Den brændte for nogle år siden. Flammerne stod 10 m ud af vinduerne.
Cindy og jeg tog derover, og der stod containere med træ.
Men der var gule bånd omkring, og der holdt en politibil i nærheden.
Vi læssede træet på. Døren gik op, og betjenten steg ud.
Hun sagde: "Det må I ikke tage." "Jo, monsignoren gav mig lov."
"Bygger I en guitar til kirken? Så er det i orden."
Den serbisk-ortodokse kirke har ingen monsignore! Men det gik.
-Du var glattunget. -Jeg måtte reagere hurtigt.
Er der nogen bygninger, du vil have træ fra?
Ja, McSorley's. Det er New Yorks ældste bar.
VI VAR HER, FØR DU BLEV FØDT
Jeg skal faktisk derover senere i dag.
-Det bliver en fed guitar. -Ja.
Folk har spildt øl på det her træ i over 160 år.
Det her er halsen til McSorley's-guitaren.
Jeg fik træet i dag.
-Hvad hedder det redskab? -En båndkniv. Den var min bedstefars.
Jeg former halsene i hånden med den.
-Hvor gammel er den? -Han sagde, at den var hans fars.
Da jeg rejste væk for at studere i 1969-
-gav han mig værktøjer, fordi jeg skulle lære billedhuggerkunst.
Så han gav mig værktøjer og fortalte mig lidt om det her.
Det betød meget for ham, og det var vist hans fars.
Han var klunser ligesom mig. Han gemte alt.
Bedstemor gav mig penge for at rengøre hans arbejdsbænk.
Og han blev gal, for jeg prøvede at gøre alt ryddeligt.
Min arbejdsbænk ligner hans. Nu forstår jeg, hvorfor han blev sur.
-Det er organiseret kaos. -Man skal vide, hvor alt er.
Han tog mig med til tømmerpladsen som barn. Jeg elskede duften af træ.
At tage derhen... Det er noget, jeg aldrig glemmer.
Han var 93 år, da han døde. Han ledte stadig efter malerdåser.
Få timer før han døde, sagde han til min mor:
"Giv mig den malerdåse og den pensel."
-Den har et smukt mønster. -Ja, se. Jeg elsker V-formen.
Efter det her fortsætter jeg med noget mindre, som bugthøvlen.
-Den fjerner bare lidt mindre spåner. -Okay.
Det giver mig det basale omrids.
Derpå tager jeg en rasp, som har en buet bagside-
-så jeg kan lave kurverne.
Lad os se, hvordan det føles.
-Det føles godt. Hvad synes du? -Den føles behagelig.
En guitar med splinter!
Min guitar... Noget ved træets design er bare så perfekt.
Træets skavanker ligner et sort lyn, der slår ned i pickuppen.
Det tænkte jeg, da jeg byggede den. "Det er jo et lyn!"
Jeg troede, det bare var mig!
Jeg elsker konceptet og enkelheden.
En pickup, træ og el. Bang!
-Hvor er den blank! Der er lynet. -Naturligvis.
Elektricitet!
-Hvis autograf er det? -Jeff Becks.
Åh gud! Han er et af mine idoler. Han så den? Cool.
Ja, han holdt den. Jeg troede, at jeg ikke ville få den tilbage.
-Må jeg skrue lidt op? -Ja.
Jeg elsker, at det er som en vandhane. Ligesom...
En blodhund! Hvor skægt.
Guitarerne, du tegnede i 70erne, er smukke.
Men den her træguitar er supersmuk.
Ja, jeg elsker træer.
-Se, hvem vi har her. -Har du nogle guitarer til salg?
-Nogle stykker. -Gider du kigge på en sær guitar?
-Mit favorittræ er catalpa. -Er ryggen catalpa?
-Ryggen og siderne. -Cool. Guitarer af catalpa.
Strengehøjden er højere end en jernbanebro.
Okay. Af med strengene. Den skal vi nok få fikset.
Strengene var gode til en billig guitar.
Ser man det? Nu kan du ikke spille på dem!
Catalpatræer skygger godt, for bladene er store som elefantører.
-Ja, de er enorme. -Vi havde dem i Ohio i min barndom.
Min far kaldte dem "cigartræer".
Da han var dreng, tørrede de bælgene og prøvede at ryge dem.
"Hvordan gik det?", spurgte jeg. "Vi blev ret dårlige."
"Vi blev ikke høje. Vi blev syge!" Vi røg dunhammere på Long Island.
Det er nok derfor, jeg elsker træer. Vi havde ikke mange der.
Jeg kan lide dækket. Det er ask.
-Asken er er ved at uddø. -Ja.
Jeg havde 30 af de træer, men nu er de døde.
-Det er den der bille, ikke? -Askepragtbille.
-De er smukke, men... -Larverne ødelægger træerne.
Kig på mønsteret på det, der er tilbage.
Det ligner indvolde eller hjernemasse.
Billerne har altid været der, men træerne opbyggede et forsvar.
Nu er billerne, præcis som med meget medicin, resistente.
Nu udrydder de hele arter.
Har du et favorittræ, som du finder særlig smukt?
Jeg vil sige rødtræer.
Da jeg så dem for første gang, forandrede det mit liv.
Der var en lund af dem. De stod tæt sammen og var cirka så brede.
Man måtte klatre ind imellem dem. Når man gjorde det-
-lå der et lag på lidt over 1 m fyrrenåle.
Man kunne lægge sig. Det var som en seng, og man kunne kigge op.
Det glemmer jeg aldrig.
Tjek, om det er bedre.
-Den har en fin tone. -Ja.
Tak, Rick. Nu kan man spille på den.
ONSDAG
-Hej, mor. Hvordan går det? -Fint. Det er skønt at være her.
I min alder er man glad for bare at være til.
Carmine Street Guitars.
-Cool. Hvad er dens baggrund? -Den guitar skulle gøre mig kendt.
-Men jeg fik kun lavet den ene. -Jeg ville gerne købe den.
Folk synes om den, men... Og nogen har købt den der.
Jeg leder efter en gave til Jeff Tweedy, Wilcos leder.
-Wow. -Han skal have en Telly.
Han fylder 50 i denne uge. Hans far er lige gået bort.
Han har haft det svært. Han ændrede mit liv, og jeg elsker ham.
Og jeg elsker New York, så sådan en skal han have.
Hvad har du for tiden? Skal jeg bestille en af dig?
-Har du noget liggende? -Jeg har vist et par stykker.
Jeg har en Telly, men med et af mine nye særpræg-
-hvor hornene er en anelse sænkede.
Udover det er det en oprindelig Telecaster med snakehead.
-Den har vist lidt problemer. -Ja.
-Jeg kan lide hele følelsen. -Ja, træet giver en fin resonans.
Wow.
Jeg synes om den. Men ville Jeff Tweedy synes om den?
-Det tror jeg. -Ja.
Den er fra Leo Fenders anden prototype med kontrol fra en bas.
-Han havde den hernede. -Det har jeg set.
Jeg tænkte, at hvis man flyttede den, så kunne man lave swells.
Nu sidder den helt rigtigt, så man let kan lave swells.
Og de lave horn gav den et andet look-
-så den ikke bare behøvede minde om en Fender.
Folk elsker designet. Det er blevet min form.
Folk kigger på den og siger: "Den er bestemt en af dine."
-Jeg vil købe den til mr Tweedy. -Det lyder godt. Fedt.
Sådan en guitar skal have et godt hjem.
BYGNING TIL SALG
De har sat nabobygningen, hvor Jackson Pollock boede, til salg.
Prisen er seks millioner.
River de den ned, giver det os træ.
-Mon din lejer sælger denne bygning? -Det tvivler jeg på.
Den er gået i arv i generationer, og hun synes om os.
-Sikke en smuk lyd. -Tak.
-Du bliver ét med instrumentet. -Ja.
Jeg har én specialbygget Telly og den her steel guitar. Det er alt.
Jeg er ikke guitarsamler. Jeg er en monogam guitarist.
Jeg har spillet i et årti, så det er blevet en del af min identitet.
Mange musikere har et udvalgt instrument.
På Met har de Segovias Houser, og de spiller til tider på den.
Hans musik lyder fantastisk, men alt andet lyder forkert.
Det er, som om guitaren bliver sin ejer.
GUITARER, RICK HAR BYGGET TIL LOU REED
Ja, kig på de her skønheder. Farven er ved at blive fin og mørk.
De må lyde fantastisk.
Ikonisk! Herligt lick.
På den her guitar er alle strenge stemt til den samme tone.
Det var altid synonymt med Lou Reed.
STEWART HURWOOD LOU REEDS VEN OG MAKKER
Man har alle harmonierne.
Ja, man får alle de uforglemmelige dronelyde.
Efter hans død inviterede Laurie os over. Kolleger og familie.
Mange havde jeg aldrig mødt. Alle havde en mening om Lous grej.
Få dem udstillet, foræret væk eller solgt på auktion.
Jeg ville ikke blande mig. Jeg var bare en guitartekniker.
Men jeg blev vred, for vi havde turneret verden rundt med dem-
-og gjort alt muligt, så jeg var ret knyttet til dem.
Desuden sørgede jeg over Lou.
Jeg sagde: "Lou ville ikke have, at de skulle samle støv på et museum."
"Han var kreativ og progressiv."
Og...
"Da vi spillede på Noise Fest i Sydney og var i gang med lydprøven-
-arbejdede Lou med forstærkerne. Han kiggede smilende og råbte:
"Dronetonerne heler mig!"
Det glemte jeg aldrig. Det gjorde ham glad og smilende som et barn.
Så jeg sagde: "Hvad med en drone-optræden med guitarerne?"
Laurie sagde: "Genial idé! Og du skal gøre det."
Jeg spillede i Brigthon, i en kirke, fem timer om dagen i fem dage.
Nogle sad der i fem timer og kom igen næste dag. Det var kodylfedt.
Da jeg optrådte, kunne jeg mærke, at Lou var der.
Jeg mærkede hans tilstedeværelse.
TORSDAG
-Er rosentræ eller ibenholt bedst? -Jeg kan bedst lide rosentræ.
-Hvorfor? -Det ligger som regel ovenpå løn.
De passer bedre sammen.
Ibenholt og løn kan ikke sammen. Træet bliver krumt.
-Seriøst? -De krymper ikke i takt.
Der sker noget, når man limer dem sammen.
Rosentræ på løn går fint.
Men det bryder sig ikke om blød løn.
Det vrider sig og reagerer. "Nej, den vil jeg ikke have på mig!"
-Hvad synes du om det her? -Det ser pænt ud.
Hvornår begyndte du at spille guitar?
I sidste uge. Nej, men sådan lyder det.
-Nej, det lød godt. -Tak.
Min bror gav mig en guitar i julegave, da jeg var 18 år.
Han skrev akkorder til to sange i en notesbog.
"Sweet Jane" af Velvet Underground og "Smells Like Teen Spirit".
Cool. Så havde du de to sange at lægge ud med.
-Hvornår begyndte du her? -Jeg har været her i fem år.
Jeg byggede ikke guitarer, før jeg arbejdede for Rick.
-Men du gør det hele? -Ja. Også udsmykningen.
En pige, som laver guitarer. Synes fyre, det er underligt?
Ja. Jeg tror, det skyldes... Men der er også fyre, som...
Enten synes de, at det er cool, eller også fornærmer de en.
Nogle fyre kommer og siger: "Jeg skal aflevere en guitar."
"Hvilken slags?" Jeg plejer at skrive mærket ned.
"En guitar." Ej, det vidste jeg ikke! Jeg arbejder bare i en guitarbutik.
Det er det samme, når man bygger. "Hvordan kan du finde ud af det?"
"Du er en lille 25-årig blondine. Hvad laver du med en fræsemaskine?"
Vi bruger gamle teknikker, men sådan foretrækker jeg det også.
Når jeg spiller, kan man se, at jeg har en lam finger.
Jeg har fået opereret hånden seks gange.
-Hvad skete der? -Den blev klemt i en bildør.
Og fordi jeg er guitarist, ville jeg have, at den skulle hele hurtigt.
Så en håndspecialist gav mig en kortisonindsprøjtning.
Og jeg fik at vide, at risikoen var absolut minimal-
-men jeg fik en knogleinfektion, som gav mig blodforgiftning.
-Åh gud. -Jeg mistede en sene i hånden.
Så jeg lærte at spille uden den.
-Hvordan føles halsen? Tynd? -Ja, den er tynd.
Bredere halse går hånden mere afslappet.
Du burde nok prøve en hals, som har større omfang.
-Gerne. Hvad har du? -Den her er lige blevet færdig.
Jeg har en gammel 1921 L1.
Andre synes, den ligner et monster, men jeg er vild med den.
Den her føles allerede fantastisk.
-Hvor er det underligt. -En tykkere hals føles anderledes.
Den fylder hånden ud og er mere behagelig. Og lyden forbedres.
Den tone lyder fin!
Utroligt.
Hvad skulle der til for at blive rask?
Jeg rejste en time hver dag for at få fysioterapi-
-som tog halvanden time, og så en time hjem.
Det gjorde jeg hver dag, men efter fem måneder stoppede jeg.
Så valgte jeg at spille guitar, for at det kunne blive bedre.
Troede du nogensinde, at du ikke ville kunne spille igen?
Jeg indså, hvor positiv jeg er. Det vidste jeg ikke dengang.
Men jeg tvivlede aldrig på, at jeg ville komme mig.
Jeg tænkte nok sådan ubevidst. Jeg købte en masse studieudstyr.
Ubevidst tænkte jeg nok, at jeg kunne blive studietekniker.
Men det var ikke det, jeg ville.
Sidde der med grå hud og en stabel menuer. Nej tak!
Nej, jeg... Jeg ved det ikke.
Det faldt mig aldrig ind, at jeg ikke ville kunne spille igen.
Jeg elsker virkelig den guitar højt nu.
Det er den rene terapi, ikke?
Jeg skulle have købt sådan en i stedet for at gå til fysioterapeut.
#GennemblødtAfØl.
-Hej. -Davs.
Jeg sælger nabobygningen og vil gerne præsentere mig.
-Bygger I guitarer her? -Ja, vi samler og bygger dem.
Jeg er ikke guitarist, men mange på kontoret ville elske dem.
Der er guitarister på ethvert kontor.
-Er der lige så stort som hos naboen? -Det går jeg ud fra.
-Okay. Hav en god dag. -Pas på dig selv.
PÅ DETTE STED SKETE DER INGENTING I 1897
Mit talent går dårligt, for mine lede naboer lader mig ikke spille.
Du må både spille og synge her. Nogle steder smider en ud for det.
Du har ikke hørt mig synge. Du ville sikkert smide mig ud!
-Du ville ikke være den første. -Jeg tvivler.
Jeg har en pladekontrakt nu-
-men en af deres betingelser er, at jeg finder en anden sanger!
-Det lød utroligt. -Jamen tak!
Jeg har bemærket, at der er en del af musikken, som alle kender til.
Det er det, som ender på album.
Men så er der en usynlig del af musikken, folk ikke kender til.
Det er alt fra dem, der byggede denne guitar og alle andre guitarer-
-til dem, der skaber steder, hvor folk kan mødes og lytte til musik.
-Det er en kollektiv indsats. -Ja.
-Det handler om sammenhold. -Det stemmer.
Når man tænker på alle dem, som er borte, men også stederne...
Som klubberne og hvordan alt så ud fysisk. Meget har forandret sig.
-Ja. -Det glæder mig, at du stadig er her.
-At jeg kan komme ind og sige hej. -Jeg er her stadigvæk.
Nu kommer hun.
-Tillykke med fem år på arbejdet. -Tak!
-Hvor er blomsterne smukke. -Jeg har bagt en kage til dig.
Hvad? Åh gud! Jeg troede seriøst, at det var en guitar.
-En guitarkage. -Vildt!
-Tænk, at der er gået fem år. -I dag fejrer vi dine fem år her.
Du kom ind, og den skønne mand forandrede dit liv.
Du... forandrede faktisk mit liv.
Ja...
Undskyld.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre uden det her sted.
-Vi bygger skønne ting, os to. -Ja, det er fantastisk.
Tak.
Okay, skær kagen ud.
Jeg har altid ønsket at finde en, som kunne overtage det her.
Det er en døende kunstform. Ingen skoler underviser i den.
Jeg husker, hvor svært det var i starten-
-da jeg prøvede at lære faget fra de få bøger, som fandtes.
Jeg fik aldrig mulighed for at få inspiration eller hjælp af nogen.
Det er rart at kunne lade mine kundskaber gå videre.
Sådan. Se det stykke.
-Fantastisk. -Den smager ikke af guitar.
Nej, den smager af chokoladekage.
FREDAG
Efter fem år var Hoover Dam færdig, og Roosevelt blev genvalgt.
Og for Benny Goodman føltes alt bare godt.
Wow!
-Den her er helt ny, ikke? -Jo, det er en McSorley's-guitar.
-Jeg er lige blevet færdig med den. -Jeg kan lide, at den føles så ægte.
Ja, det er barens naturlige patina.
Hammermærkerne stammer vist fra, da de prøvede at få plankerne løs.
-De minder om ar. -Ja, præcis.
Rynkerne i ens ansigt fortæller en historie.
Min ven var et ejendomsgeni, men han var også en galning.
Vi talte sammen, og han sagde: "Du er en flink fyr, mand."
"Du tager dig af din søn, huset er rent, og du knokler."
"Men når du går i gang med guitaren, så er løbet kørt!"
-Dømt til at leve i fattigdom! -Dømt til at leve i evig ulykke.
Da jeg begyndte at bygge guitarer, var løbet også kørt for mig.
-Hvor længe kan vi fortsætte, Rick? -Jeg har ingen konti eller opsparing.
Så jeg må arbejde for altid, men det er mere end et arbejde.
-Du er dømt til arbejde på livstid. -Ja. Jeg elsker det.
Jeg kan ikke få nok. Jeg bygger også derhjemme.
Jeg kan lide, at gammelt træ bliver til en bygning og så en guitar.
Det føles godt at give det nyt liv igen.
Det lød herligt.
Jeg elsker den her guitar. Den giver en rigtig god følelse.
Ligesom det her sted.
Sådan har jeg det også.
TIL JONATHAN DEMME
Tage Poulsen www.btistudios.com